FAMILIA ROBINSON
Nu I-am ales pentru că mă alegeam cu coșuri,
așa că am ales altceva
pentru că în toți anii ăștia de Halloween,
nu am arătat niciodată înfricoșător.
Îmi place să joc baseball. E destinul meu să joc baseball.
Nu-mi pasă dacă pierd sau câștig.
Adică, da, acum îmi pasă pentru că am pierdut de fiecare dată.
M- am săturat.
Adică, mă străduiesc rău de tot. Toate mingile se aruncă spre mine.
Și încerc să le prind pe toate.
Toți oamenii se uită în jur și...
Haide! Hai să jucăm baseball, bine?
Nu jocul leneșilor.
Au ajuns.
Lewis?
Goob! Am reușit, Goob! Am terminat-o!
O să le placă asta!
Nimic nu spune mai bine adoptă-mă decât o invenție ciudată.
Lewis!
- Lewis, familia Harrington e aici! - Ți-am luat-o înainte, Mildred.
Așteaptă! Așteaptă! Așteaptă, așteaptă, așteaptă.
Să nu uiți să stai drept. Și să-i privești în ochi.
Zâmbește...
Mildred.
Bine, bine, bine.
Du-te și le arată cât de special ești.
Sper ca de data asta să se întâmple.
Sper că va fi adoptat.
Noi amândoi, șefa.
Vreau să spun că sunt atât de multe lucruri în lume care pot fi îmbunătățite.
Gândiți-vă. Trotuare care se mișcă, mașini care zboară.
Posibilitățile sunt nemăsurate.
Mașini zburătoare? Da, asta e bună.
Tot ce trebuie e puțină imaginație și știință
și putem face lumea un loc mai bun.
Interesante ideile astea.
Deci, care e sportul tău preferat?
- Păi, a inventa e un sport? - De fapt...
Pentru că am dat gol cu asta!
- Ce e asta? - O întrebare, mai întâi.
Care e prima problemă pe care o întâmpini
când faci un sandwich cu unt de arahide și jeleu?
- Lewis, nu cred că... - Porții.
Prea mult unt de arahide se lipește de cerul gurii,
îți ia o veșnicie să mesteci.
Prea mult jeleu iese pe părți și îți face mâinile lipicioase.
Propun că cel mai bun U.A. și J.
poate fi obținut
și am construit mașinăria asta pentru a arăta.
Pentru demonstrația asta, folosesc pâine normală.
lubitule, e-n regulă.
După cum vedeți, pâinea prăjită e o opțiune.
Nu mâncăm de obicei unt de arahide.
Lewis, chiar nu e cazul.
S- a blocat!
Lewis, te rog, nu!
Ce se întâmplă?
Domnul Harrington are alergie la arahide!
Îmi pare rău!
Lăsați-mă să vă ajut!
Stai acolo!
- Va fi bine? - Respiră, respiră.
Îmi pare rău, nu am știut!
Ne-a făcut plăcere să te cunoaștem.
Ne va trebui puțin timp de gândire.
Bună ziua, totul este bine...
Ce s-a întâmplat?
Domnișoară Duffy, băiatul ăsta nu este potrivit pentru noi.
Acum, dacă îmi permiteți.
Îmi pare rău. Dacă...
- Am pregătit prânzul. - Nu mi-e foame.
Săracul domn Harrington.
- L-am omorât? - Nu, nu, nu I-ai omorât.
L- am sunat, se simte bine.
Vreau să spun doar că...
Păcat că nu a reușit să guste un sandwich
făcut de minunatul aparat inventat de tine.
- Da, minunat de-a dreptul. - Nu e vina ta.
Doar că nu am găsit încă cuplul potrivit.
124.
Ce?
Atâtea interviuri de adopție am avut, 124.
Ei, hai, Lewis.
Exagerezi doar pentru a demonstra
ceva.
În plus voi împlini 13 ani la anul
și știi cât de greu e pentru un adolescent să fie adoptat.
Nu am niciun viitor. Nimeni nu mă vrea.
Nu e adevărat, Lewis!
Nici măcar mama nu m-a vrut.
Oprește-te. Nu poți ști asta.
Atunci de ce m-a părăsit?
Probabil că nu a putut să aibă grijă de tine.
Te-ai gândit la asta?
Sunt sigură că s-a gândit doar la ce e mai bun pentru tine.
Nu am gândit așa niciodată.
Poate că a vrut să te păstreze, dar nu a avut de ales.
Ai dreptate.
Mama e singura persoană care m-a vrut.
Stai așa, am spus "poate".
Și dacă m-a vrut atunci, mă va vrea și acum.
Ce vrei să spui?
Trebuie să o găsesc, Mildred, și când o voi găsi, mă va lua înapoi
și vom fi o familie din nou!
Lewis, nu poți face asta.
Nimeni nu știe nimic de ea. Nimeni nu a văzut-o vreodată.
Greșit, eu am văzut-o
o dată.
E în capul meu. Trebuie doar să-mi amintesc.
Asta e!
Atât de obosit.
Ne vedem la ora 2, după-amiaza. Se va bucura că veniți.
La revedere.
Da! Bună, Goob... vreau să zic, Michael.
- Mult noroc la meciul de azi. - Ușor de câștigat.
Tipii ăia sunt niște molâi.
Sper doar să nu adorm.
Nu-mi spune, lasă-mă să ghicesc.
A stat treaz toată noaptea lucrând la proiectul ăla stupid,
dar asta se întâmplă
când ai un tocilar în cameră.
Ăsta e bun.
Bine, Einstein, îi ești dator vândut lui Michael.
Descoperirea secretelor creierului a durat mai mult decât m-aș fi așteptat
dar am terminat, Mildred. Am recalibrat căștile.
Acum se vor conecta circuitele neuronale.
Am pătruns în hipocamp!
Serios? Bine. Ce?
Acum, pentru a-I testa.
Nu! Am întârziat! Trebuie să plec!
Așteaptă un minut, Lewis. Așteaptă.
Aproape că am uitat de ce am venit.
Știu că ai multe planificate azi
dar am programat un interviu pentru tine în după-amiaza asta.
- Nu, mulțumesc - "Nu, mulțumesc"?
lubitule, e vorba să fii adoptat,
așa că vei fi aici curat, fericit și la timp.
Am terminat-o cu interviurile, Mildred. Nu voi mai fi respins.
Ascultă, știu unde îți stă capul, dar îți spun,
trebuie să lași trecutul în urmă și să te concentrezi pe viitor.
Asta și fac.
Ăsta e viitorul meu.
Îmi pare rău.
Lewis? lubitule?
Doctore Krunklehorn, știu că sunteți foarte ocupat aici
la Inventco Labs
și suntem foarte mulțumiți că vă avem în juriu.
E plăcerea mea, domnule Willerstein. Niciodată nu poți ști.
Unul din studenții dumneavoastră ar putea inventa următorul circuit integrat
sau un microprocesor sau circuitul integrat.
Stai, am mai zis o dată asta.
Nu prea ies din laborator.
Ăsta e un papion? Îmi plac papioanele.
N- am dormit de 8 zile!
Pot să-ți aduc un pat sau ceva de genul?
Nu, mersi, am plasturi cu cofeină. E invenția mea.
Fiecare plasture e echivalentul a 12 căni de cafea.
Poți sta treaz zile întregi fără efecte secundare.
Scuze, cine este?
Este unul din studenții noștri, Stanley Pukowski.
Ce drăguț!
Mi-ar plăcea să-ți mușc obrăjorii bucălați!
Care e faza cu rochia, Pukowski?
De fapt e o togă, domnule.
Domnule antrenor, mă bucur să vă văd, cred. Ce faceți aici?
Arbitrez un concurs de știință. Ce ți se pare că fac?
Și ce te face să crezi că ești calificat pentru a arbitra un concurs de știință?
E sala mea de sport.
Stanley. Vulcanul.
lată marea putere a muntelui Vezuviu!
Întrerupătorul nu merge.
Doctore Krunklehorn?
Bariu, cobalt, Einstein, Kool-Aid!
Habar nu am ce a spus, dar proiectul e inacceptabil!
Fă 20 de ture în jurul sălii!
Mișcă-te, mișcă-te, hai, hai, hai!
- Domnule antrenor! - Sunt cu ochii pe tine.
Următoarea e Lizzy și ferma ei de furnici de foc.
Așa e.
Lizzy, am mai vorbit despre furnicile de foc.
Știi că au tendința să muște oamenii.
Doar pe dușmanii mei.
Hai să ne mișcăm, bine? Foarte bine, Lizzy!
Haideți să nu o supărăm sau să o facem să sară.
Zona nu e securizată. Intră.
Ai fost abordat de un bărbat înalt cu pălărie?
- Ce? - Eu pun întrebările aici.
- Bine, la revedere. - Așa,
nu aș fi vrut să fac abuz de autoritate, dar mi-ai forțat mâna.
Agent Special Wilbur Robinson de la T.C.T.F.
- De unde? - Time Continuum Task Force.
- Sunt aici pentru a te proteja. - Ei bine...
Te-a abordat un bărbat înalt, cu pălărie de melon?
Nu, de ce?
Aș putea să-mi pierd insigna pentru asta.
E suspect într-un jaf.
Ce a furat?
- Mașina timpului. - Ce?
L- am localizat în timpul ăsta și informatorii mei spun că e pe urmele tale.
Ale mele? De ce?
Băieții de la CG n- au stabilit încă motivul.
Prin "CG" se înțelege "cartier general".
Știu ce înseamnă CG.
Bine, ești un copil isteț.
Asta ar putea să te țină în viață, deocamdată.
Fă-ți griji doar pentru proiectul tău
și lasă-mi mie...
- Perp înseamnă... - Știu ce înseamnă!
Bine, deșteptule.
Tipul cu pălărie de melon!
Broaștele mele!
Nu vei scăpa cu asta,
copile cu proiect științific.
Tipule, aproape că mi-ai spart sistemul solar!
Broaștele mele! Scapă!
Te-am prins! Asta e ultima.
Fetiță enervantă, n- am timp de asta.
Sunt într-o misiune...
Nu mă enerva, băiete. Știu karate.
Haide, Pukowski! Simte durerea! lubește durerea!
Următorul e Lewis.
Da... Lewis! Scuză-mă.
Lewis, spune-mi că lucrul ăsta nu va...
De data asta va merge. Nu vă voi dezamăgi, promit.
Bine, Lewis, am încredere în tine. Omoară-i.
Era o figură de stil. Te rog nu omorî pe nimeni.
Înapoi, toată lumea înapoi.
Următorul proiect vă va da pe spate.
Serios, stați mai în spate puțin.
Ați uitat vreodată ceva
și oricât de mult ați încercat, nu v-ați mai putut aminti?
Ce se întâmplă cu aceste amintiri uitate?
Se stochează undeva în creier
și am construit o mașină care le poate regăsi.
Am numit-o Scanner de Memorie.
E strălucitoare!
Deci, Lewis, cum funcționează acest Scanner de Memorie?
Prima oară bagi perioada pe care o vrei aici.
Apoi un laser scanează cortexul cerebral, unde amintirile sunt stocate.
Amintirile vor apărea pe acest monitor.
Împachetează-I. lau două.
Acum mă întorc cu 12 ani, trei luni și 11 zile înapoi.
De ce în ziua aia?
Nu credeați că sunt atent, așa-i?
Ei bine, în acea zi...
Hai să spunem că e o zi foarte importantă din viața mea.
Corect. Dă-i drumul.
Va dura o secundă pentru a face turbinele să meargă.
Lewis, așteaptă!
Va exploda!
Al grijă!
Simte durerea! lubește...
Doare îngrozitor! Faceți să se oprească!
Mai taci, bine?
Hai să ne comportăm într-un fel de care vom fi mândri mâine.
- Să ne calmăm! - Domnule Willerstein?
- Nu am vrut să... - Nu acum, Lewis!
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Nu acum.
Bine, mergem calmi
spre ieșiri.
Așteaptă, Lewis!
Vino, dragul meu. Viitorul ne așteaptă.
Ce faci aici?
Vrei să te oprești? Știu că nu ești porumbel.
Îmi strici acoperirea.
Suntem singuri aici.
Asta e ce ar vrea ei să crezi.
Gata.
Du asta înapoi la concursul de științe și repară scannerul de memorie.
Oprește-te, oprește-te, pleacă de lângă mine!
Poate că ai uitat.
Sunt un polițist din viitor, ar trebui să mă iei în serios.
Asta nu e insignă.
E un cupon de la salonul de bronzat! Minți.
Bine, m-ai prins. Nu sunt polițist,
dar chiar sunt din viitor
și chiar există tipul ăla cu melonul.
O luăm de la capăt.
A furat o mașină a timpului, a venit la concursul de știință
și ți-a stricat proiectul.
Proiectul meu nu a mers pentru că nu sunt eu destul de bun.
Nu există niciun tip cu melon, nicio mașină a timpului
și tu nu ești din viitor!
Ești nebun!
Nu sunt nebun.
Serios, căpitanul călătoriilor în timp? Dovedește-o.
Da, așa cum credeam.
Mă duc să mă încui în cameră
și să mă ascund sub pături pentru câțiva ani.
Dacă îți voi dovedi că sunt din viitor, te întorci la târgul de știință?
Da, bine, cum spui tu.
Dă-mi drumul!
- Ce faci? Dă-mi drumul! - Bine.
Ce e asta? Unde mergem?
În viitor!
Îți ajunge dovada asta?
Normal!
Niciodată nu am crezut că voi putea călători în timp în viața asta
și uite dovadă, în fața mea!
Adevărul te va elibera, frățioare.
E mai mult decât mi-aș fi putut imagina.
Asta înseamnă că îmi voi putea schimba viața.
Așa e. Poți.
Următoarea oprire, târgul de știință, repararea scannerului mobil.
Nu voi repara idiotul ăla de scanner.
- Ce? - Wilbur, asta e o mașină a timpului!
De ce să-mi repar invenția
când tu mă poți duce să-mi văd mama?
Aș putea ajunge până acolo încât s- o opresc să mă abandoneze.
Răspunsul nu e mașina timpului. E asta.
Asta? Vrei să știi ce cred eu despre asta?
Ce faci?
Îmi pare rău, Wilbur,
dar habar nu ai prin ce am trecut.
- Lewis, nu! - Dă-i drumul!
- Tu dă-i drumul! - Nu ești șeful meu!
Ba da sunt, pentru că am 13 ani și tu doar 12.
Asta mă face mai bătrân.
Eu am fost născut în trecut,
ceea ce mă face mai bătrân și șeful tău!
Sunt mort.
Nu am voie nici măcar să mă uit la mașina asta,
cu atât mai puțin s-o conduc!
Mama și tata mă vor omorî
și pot să-ți spun asta. Nu va fi făcut cu milă.
Nu există niciun atelier de reparații pentru mașini ale timpului
- sau ceva de genul? - Nu!
Există doar două mașini ca asta în toată lumea
și tipul cu pălăria o are pe cealaltă!
Cineva va trebui să repare asta.
Bună idee. Ești deștept așa că repar-o tu.
Ești nebun? Nu o pot repara.
Ba da, poți. Tu ai stricat-o, tu repar-o.
Bine, cu o singură condiție.
Dacă o repar, mă duci înapoi s-o văd pe mama.
Ce? Nici măcar nu ai respectat ultima promisiune pe care ai făcut-o.
Cum aș putea să mai am încredere în tine?
Tu mi-ai spus că ești un polițist al timpului din viitor.
Cum aș mai putea eu avea încredere în tine?
Touche.
Batem palma?
Bună ziua, doamnă.
- Sunt aici pentru a schimba viitorul. - Da, domnule?
Trebuie să vorbesc cu șeful dumneavoastră imediat.
- Da, domnule. - Am întâInire cu destinul.
Da, domnule. Îi voi spune lui Smith
și veți avea lucrurile livrate direct în apartamentul dumneavoastră.
- Ce? - La ce oră erați programat?
- Vorbești cu mine? - Da.
Ora programării?
Limba lungă e la... La ora 2:00!
Dumneavoastră sunteți cel de la 2:00?
Da, da, eu sunt.
Sunteți Mary Johnson?
Da.
Mary vine de la...
Marian?
- Se poate să fie nume de băiat? - Da.
- Atunci da. - Luați loc.
Bine!
"Trece invenția pe numele tău. " Verificat. Îmi plac verificările.
Consiliul e gata să vă vadă acum.
Stai! Ce o să spun?
Nu îmi voi aminti niciodată.
Vrei să... Vrei să mergi tu în locul meu? Ești mai bun ca mine.
Adevărat.
O pălărie fără cap nu ar putea să se dea drept
inventator.
Bună idee! Sunt atât de fericit că te am!
"Pregătiți-vă să fiți uimiți. " Am înțeles!
Pregătiți-vă să fiți uimiți!
"Asta e invenția mea. "
"Ma îndoiesc că ați mai văzut ceva mai deștept ca acest dispozitiv. "
Bine,
doamnă Johnson?
Domnul.
Aveți două minute. Puteți începe.
- Strălucește! - Ce e asta?
Îmi place să o numesc...
Să o numesc...
- La ce te uiți? - Nu... soarele, în ochii mei.
Să trag perdelele.
Acum, numele?
Ei bine...
Putem să ne gândim la nume altă dată.
Problema este că, ce am eu aici, e ceva special, unic.
Da, da, trebuie să o iubiți și s-o cumpărați și să o produceți în masă
și cea mai bună parte e că, are căști foarte confortabile.
Puteți să vă aplecați puțin în față, vă rog?
Mulțumesc.
Da, sunt foarte confortabile.
Ce speri să obții cu asta?
Mai nimic.
Doresc doar să dărâm visele unui copil orfan!
După asta, totul e puțin cam în ceață.
Vrei să spui, că nu te-ai gândit la asta?
30 de secunde.
Permiteți-mi să vă arăt cum merge.
Mai întâi o deschidem.
Nu de aici.
10 secunde.
Deci, unde semnez?
Doris, s-a terminat.
Toate speranțele și visele noastre s-au năruit,
în tot atâtea bucăți câte are și mașinăria asta.
Ai dreptate.
Succesul e tot al nostru, pentru că am furat-o.
Trebuie să-I găsim pe băiatul ăla.
Vom strecura mașina în garaj. Acolo ai toate sculele de care ai nevoie.
Și părinții tăi?
Mama nu intră niciodată în garaj
și tata e într-o călătorie de afaceri până mâine dimineață.
Atâta timp ai s-o repari.
Voi avea nevoie de proiect pentru asta.
Nu-ți face probleme, știu pe cineva care ne poate ajuta cu asta.
Cine îndrăznește să mă deranjeze în sanctuarul meu?
Carl, eu sunt, lasă-mă să intru.
Nimeni nu poate intra dacă nu știe parola.
Carl, ce vrei să spui? Nu avem parolă.
Ba da, avem Am inventat una cât ai fost plecat.
Și de unde ar trebui să o știu?
Tu...
Bună întrebare.
Mă bucur că te-ai întors, prietene.
Care-i faza cu mașina furată?
Ai găsit-o? Se pare că nu
și ai reușit să o strici și pe asta.
Va fi reparată până ajunge tata acasă.
Și cum crezi că se va...
- Cine-i ăsta? - Un robot adevărat!
Bună, eu sunt Lewis.
Nu m-am așteptat la asta.
Dacă familia mea afla că te-am adus din trecut,
mă vor îngropa de viu și vor dansa pe mormântul meu.
Nu exagerez. Ba da, o fac, dar nu asta e problema.
Problema este că, părul tău e pomană morților.
De ce ar fi părul meu pomană?
Excelentă întrebare.
Așteaptă! Unde pleci?
Încă o întrebare excelentă.
Dar nu vreau doar să stau aici.
Stai.
Dar...
Hei, sună la soneria asta.
Nu, nu, nu, nu, sună la asta.
Sună, sună, sună. Uită-te la soneria asta. Sună.
- Da! - A fost un accident.
A fost un accident. Nu se pune.
E în cartea cu reguli. Uită-te.
- Cap pătrat. - Rădăcină scurtă.
Brebenelule.
Ce vrei să spui cu, nu te duce la familie?
Cum putem să nu mergem să-i spunem familiei în timpul ăsta de criză?
Lăsând ușa de la garaj descuiată, ai lăsat ca mașina timpului să fie furată
și acum întregul spațiu se poate da peste cap!
Asta și cineva mi-a furat bicicleta.
Se va rezolva totul.
ÎI ținem pe Lewis în garaj, departe de toată lumea.
Eu apar și-I țin de vorbă.
Apoi el repară mașina timpului.
De ce o ghindă?
Nu am avut timp să sculptez tot.
Mașina timpului este reparată.
Încrederea sa ca inventator a fost recăpătată.
Se întoarce la târgul de știință, își repară Scanerul de Memorie,
astfel restabilind continuul spațiu-timp.
Parcă trebuia să-I duci înapoi să își vadă mama.
I- am spus asta doar ca să câștig timp.
Nu văd cum te-ar putea afecta asta.
Ai încredere. Totul este sub control.
Wilbur Robinson nu dă greș niciodată.
Dar în cazul puțin probabil în care dau greș...
"În cazul puțin probabil", da. Știi ce? Fac eu calculul.
Ce este?
Nu este...
Nu aparține de nimic... Știi, nu este necesar...
Există o șansă de 99,999999% să nu exiști.
- Cum? - Nu am vrut să îți spun, dar am făcut-o.
Să nu exist?
Și cum rămâne cu mine?
Singur, ruginind într-un colț.
Ce grijă să am? Planurile?
Dacă se termină vreodată asta, trebuie să plec de lângă tine
și să am parte un timp de liniște.
Ce...
Salut, micuțule!
Știu la ce te gândești și hainele mele nu sunt pe dos.
Capul meu este!
Obișnuiam să spun asta studenților de la Științe.
Nici ei nu au râs.
Și cum te numești?
- Lewis, dar... - Lewis?
Lewis, ai văzut cumva niște dinți pe aici?
- Dinți? - Da, dinții mei.
Am căutat toată ziua. Nu îi găsesc pe nicăieri.
Bătrâne, trebuie să mă întorc la garaj.
Wilbur m-a lăsat acolo
și nu trebuia să plec, dar monștrii...
- Monștri? - ... m-au atacat pe verandă și...
Nu sunt monștri pe verandă, prostănacule.
- Ascultă-mă! - Desigur, la fel nu am crezut
că pe brațul meu trăiește o marmotă
și iată!
Sper că nu e turbată.
Bătrâne, trebuie să ajung la garaj.
Sigur, te duc acolo imediat. Știu o scurtătură.
Bine ai venit la garaj.
Sunt pierdut complet.
Bună, bunicule.
Bună, mătușă Billie.
Lewis și cu mine căutăm garajul.
- Avem garaj? - Așa se pare.
Lewis, mă ajuți să îmi cronometrez cursa?
Gaston, trenulețul meu este pregătit.
Acela este un trenuleț?
Pe locuri, fiți gata, start.
- 3,7 secunde. - Am câștigat!
Lewis, am planurile.
Lewis?
- Cinci, șase, șapte, opt. - Este unchiul Joe. Se antrenează.
Păstrați burticile cu pliuri.
Nu este garajul.
Știu.
Nu cred nici că ar fi garajul pe aici.
Pe legea mea! O problemă foarte gravă, într-adevăr.
- Este unchiul Art. - Un supererou real?
Steaua Patru, Galaxia Alpha Omega,
are nevoie de un sandviș cu brânză și cârnați?
Ajung în 30 de minute sau este gratis.
- Este... - Băiat care livrează pizza.
Lewis?
- Ce căutăm aici? - Căutăm garajul.
Laszlo, nu îmi mai picta pălăria sau te spun mamei!
- Ușurel, surioară! - Lasz, vorbesc serios!
Copii, vă rog! Mama voastră încearcă să doarmă.
Ce este cu țipetele astea?
- El a început! - Ea a început!
Nu mai vreau să aud!
- Dragă... - Nu mă lua cu "dragă"!
Plec cu mașina!
Ciudat. De obicei ia Harley-ul.
Lewis!
Cred că soția mea, Lucille, face prăjituri.
Fă-le prăjituri, Lucille!
De ce poartă ochelari câinele tău?
Pentru că asigurarea lui nu plătește pentru lentile de contact.
Acela este unchiul Spike și acela, unchiul Dimitri.
- lată, acela este... - Este monstrul!
Nu, Lewis, este majordomul nostru, Lefty.
Încântat de cunoștință.
Lefty, știi cum să ajungem la garaj?
Este adevărat. Pe ea nu am întrebat-o încă.
- Pe cine? - Mama lui Wilbur, Franny.
Cred că o să îți placă.
Mă întrebi iar și iar și iar
Mi-ai văzut pălăria cu pene de păun?
Broaște?
Le-am învățat tot.
- Franny, el e Lewis. - Încântat de cunoștință, doamnă.
La fix. Avem nevoie de cineva la maracas.
Unde îți este inima? Nimeni nu știe
Chiar dacă ne ai pe el, pe ea, pe mine
Și o armată în căutări
Am un sentiment Că te vei clătina
Când ești rău Și circul vine în oraș
Bunicule, cred că ți-am găsit dinții.
Și mă vezi plecând Îmbrăcat ca un magician
Sau ceva asemănător
Sarsaparilla! Dinții mei s-au întors!
În regulă!
Da. Mă bucur că am putut ajuta cu dinții,
dar uite cât este ceasul.
Lewis, ți-am spus să stai în garaj.
Am stat, dar am urcat prin tub și m-am întâInit cu familia ta și...
Te-ai întâInit cu familia mea?
Test-fulger.
Cu cine te-ai întâInit și ce ai învățat?
Bud, Fritz și Joe sunt frați.
Fritz este însurat cu Petunia și ea este...
Excentrică? Da.
Tallulah și Laszlo sunt copiii lor.
Joe este însurat cu Billie. Lefty este majordomul.
Spike și Dimitri sunt gemeni
și nu știu cu cine sunt înrudiți.
Nici noi. Continuă.
Lucille este măritată cu Bud și tatăI tău, Cornelius, este fiul lor.
Cum arată Cornelius?
Tom Selleck.
Cornelius este însurat cu Franny și frații ei sunt Gaston și Art.
Uiți ceva.
Uit? Corect.
Wilbur este fiul lui Franny și al lui Cornelius.
Și nimeni nu și-a dat seama că vii din trecut?
Nu.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Nu mai aplaudați. Mulțumesc mult.
Doris, dă-I de pe mine! Dă-I de pe mine!
Te-am prins.
Lewis!
Nu, Lewis este idiotul meu coleg de cameră.
Mă numesc Mike Yagoobian. Lumea îmi zice Goob,
dar azi, toți care m-au bătut mi-au spus "față de vomă"
și "degete de unt" și "respirație de muci".
Interesant că se extind.
Îmi pare rău. Nu am vrut...
Eu doar îI căutam pe Lewis.
Încearcă pe acoperiș. Este mereu acolo, fiind prost.
Desigur. Cum de nu m-am gândit?
Domnule Halcă, ești singurul meu prieten.
Nu a mers așa de bine jocul, nu?
Nu, am adormit în a noua tură și am ratat ultima prindere.
Apoi am luat bătaie.
După aceea, antrenorul m- a luat deoparte și mi-a zis să mă las.
Nu știu. Probabil că are dreptate.
Nu!
Toți îți vor spune să te lași și să treci mai departe, dar nu face asta.
În schimb, lasă să putrezească și să fiarbă în tine.
la aceste sentimente și închide-le undeva.
Lasă-le să îți stimuleze acțiunile.
Ura să îți fie aliat
și vei fi capabil de lucruri extraordinar de oribile.
la în seamă cuvintele mele, Goob. Nu te lăsa.
Ce?
Unde este băiatul ăla?
Bună idee! Ne despărțim și căutăm indicii.
Uite, dragă! Uite ce am găsit! Este un băț!
Tu ce ai găsit?
Da. Da, înțeleg.
Rest la călătoria în timp aproape de ADN de la Wilbur Robinson.
Asta și cu bățul meu înseamnă...
Spre viitor! Pușcă!
Nici măcar nu știu ce fac.
Continuă să mergi înainte.
Vreau să spun că treaba asta este mult prea avansată pentru mine.
Continuă să mergi înainte.
Și dacă nu pot repara asta? Ce ne vom face?
Continuă să mergi înainte.
De ce tot zici asta?
Și nu spune doar "continuă să mergi înainte".
Este motto-ul tatălui meu.
De ce motto-ul lui este "continuă să mergi înainte"?
Asta face el.
Ce înseamnă asta?
Este o întrebare excelentă.
Robinson Industries,
fabrica de proiectare și cercetare științifică pe primul loc în lume.
TatăI meu conduce compania. Ei produc în masă invențiile lui.
Motto-ul său, "continuă să mergi înainte". El asta face.
- Ce a inventat? - Tot.
Carl, mașina timpului, canalele de călătorie.
TatăI tău a inventat mașina timpului?
Da. Cu cinci ani în urmă,
tata se trezește în mijlocul nopții transpirat.
Vrea să construiască o mașină a timpului, așa că se apucă de treabă.
Schițe, modele la scară,
prototipuri.
Acela este un prototip?
Primul sau ce a mai rămas din el.
Da. Zi nefastă în familia Robinson.
Prototipurile doi și trei, nu cu mult mai bune.
Numărul șase, 58,
212, 485,
952,
toate sfârșind la fel.
Dar nu renunță.
Nu pot să te iau în serios cu pălăria aia.
Continuă să lucreze până când într-un final reușește,
prima mașină a timpului funcțională.
Apoi continuă să muncească până când reușește din nou,
a doua mașină a timpului funcțională.
Destul de mică.
Presupun că glumești. Te ignor din motive de timp.
Acesta, prietene, este doar un model
pentru că, din păcate, a doua mașină a timpului
se află în mâinile tipului cu pălărie de melon.
- O poveste destul de uimitoare, nu? - Da.
Acum, ești gata să începi munca?
Cred că asta este. Am reușit!
Știam că poți.
Bună treabă, prietene.
Știi cum se zice! "Continuă să mergi... "
N- o spune!
Băieți! Ora cinei!
Nu acum, mamă!
Dacă nu sunteți aici în cinci minute, cobor să vă iau.
Mai bine am urca.
Să îI luăm pe băiatul ăla!
Stai aici?
Dar vreau și eu să mă uit.
O mini-Doris!
Nu știam că poți face asta. Este așa de drăguță.
Hai să o scoatem la o plimbare.
Îmi pare rău.
Muncă de echipă.
Scuze.
Scuze!
Aici erai.
Acum să îI ademenim afară din casă.
Știu! O arunc în aer! Da! Da și... nu.
Nu, nu va merge. Va muri așa.
Știu!
ÎI transform într-o rață! Da! Da, este atât de malefic!
Nu știu să fac asta.
Nu am nevoie de o rață.
Este mai greu decât mă așteptam.
Sună la soneria mea.
Nu, nu, nu, nu, sună la a mea.
O să faci urticarie așa.
Da! Două din două.
Dacă nu o fac cu intenție nu se pune.
- Mai bine ai citi cartea cu reguli. - Știi ceva?
Poți să iei cartea cu reguli și să ți-o bagi fix în...
Doamnelor și domnilor, cina e servită.
Cina e servită.
Super, mâncare italiană.
Vreau un hamburger!
Billie, îmi dai te rog sosul?
Vine, fată.
Îmi aduce aminte de timpurile în care pizza mea cu chiftele ca-n Războiul Civil
pe luna cea neagră din Keward.
Unde mi-e hamburgerul?
Mulțumesc pentru sos.
- Trebuie să vorbim. - Ce spui de niște sos? Aici.
De ce e încă aici copilul? Îți aduce aminte asta de ceva?
Târgul de științe, scannerul de memorie,
o mașină a timpului care trebuie reparată?
Retragere temporară.
Are niște probleme cu încrederea.
- Vrei să vorbesc eu cu el? - Nu.
- Să-I frec pe spate? - Nu.
- Shiatsu? - Nu.
- Feng shui. - Nu.
Am situația sub control.
Lewis, ești în aceeași clasă cu Wilbur?
- Nu. - Da.
- Nu.
Și da și nu.
Lewis abia s-a transferat aici.
Da.
- De unde ești, Lewis? - Canada?
Cred că vrei să spui Montana de Nord. Nu se mai numește Canada de ani de zile.
ÎI cunoști pe Sam Gundersen?
- E o țară mare. - Stat.
- Mă întreb dacă sunteți rude. - Poate dacă își dă jos șapca.
Bună idee.
Așa am putea vedea dacă are părul familiei.
Nu poate, pentru că nu-i stă părul bine.
Ei, na.
Unui bărbat din Montana de Nord nu-i pasă de cum îi stă părul.
Să vedem!
Stați așa.
Lewis, poți să ne arăți?
Mă tem că altfel nu se vor opri.
- Dar... Dar... - Și uite așa începe.
Nu fi timid.
- Suntem în familie. - Pe locuri, fiți gata, start!
Sunt sigură că asta nu a fost cea mai bună aruncare.
Impresionant, surioară.
Ești puternică, dar nu destul de puternică.
Cuvintele tale nu mă înspăimântă, frățioare.
Atunci gata cu vorbele. Începe adevărata bătălie.
Chiftelele tale sunt inutile împotriva mea.
Atunci poate că e timpul pentru cârnat picant italian!
Nu!
Așa e. Am reușit.
Așa luați voi cina în fiecare seară?
Nu chiar, ieri am avut friptură.
Gașcă, e timpul pentru felul doi.
Și ce merge mai bine cu chiftelele decât U.A. și J.?
Asta seamănă cu...
Porcăria...
Carl?
E totul în regulă?
Avem doar niște probleme.
Exact ce a comandat doctorul.
Prietenul meu Lewis e inventator. ÎI poate repara.
Wilbur, știi că nu pot.
Măcar încearcă.
Nu înțelegi care e miza.
Unchiul Joe's a văzut pâinea!
Nu mai e cale de întoarcere!
Dacă nu primește U.A. și J...
Toți vom plăti!
Nu știu.
Chiar ne-ai ajuta, Lewis.
Te rugăm.
O libelulă cu gheață, te rog, domnule Barkeep.
Frankie, dragule, trebuie să ne spui una din glumele tale.
Da, Frankie. Ce spui de aia cu broasca-bou?
Bine, măscăricilor.
Trebuie să-I scot pe băiatul ăla din casă.
Scuze. Așteaptă!
Deci mă întorc spre broasca-bou, și știi ce spun?
Broaște vorbitoare cu barul lor cu tot
și așa frumos îmbrăcate! Perfect!
Eu spun, " Nu cu umbrela mea, nu o faci. "
- Frankie, ești revoltător. - Trebuie să fac pipi!
- Mi-a plăcut. - Caraghioșilor.
Bună muscă. Ce naiba...
Da! Ești sub controlul meu.
Sunt sub controlul tău.
- Nu mai râde. - Nu mai râde.
- Nu mai repeta tot ce spun eu. - Nu mai repet tot ce spui tu.
- Excelent. - Excelent.
Ai spus cumva, "excelent, " pentru că eu am spus, "excelent"?
Nu.
- Excelent. - Excelent.
- Deci, domnule Repară Tot, cum merge? - Foarte bine, doamnă Robinson.
Am recalibrat circuitele împrăștiate
și am aliniat mecanismul de ieșire...
Uite-I, prostul!
Acum, sclavule, prinde-I.
Adu-I la mine.
Nu ai auzit ce am spus, idiotule? Apucă-I și adu-I la mine!
Păi, acolo sunt vreun milion de oameni
și eu am mânuțe mici.
Nu sunt sigur că acest plan a fost bine gândit.
Stăpâne?
Bun, asta ar trebui să fie tot.
E atât de emoționant.
Repede. Unchiul Joe nu mai rezistă mult.
Toată lumea e pregătită?
- Hai, Carl. - Da!
Va funcționa?
Nu!
Nu am știut. Îmi pare rău. Îmi pare rău.
- Ai dat greș! - Și a fost super!
- Excepțional! - Nemaipomenit!
Am văzut și mai bune.
Din greșeli înveți. Din succes, nu prea.
Dacă o lăsăm baltă de fiecare dată când am eșuat,
nu aș fi făcut niciodată tunul cu chiftele.
Nu aș fi făcut niciodată pantalonii ignifugi.
Încă mai lucrez la ei.
Așa cum spune soțul meu de fiecare dată...
Mergi înainte Mergi înainte
Oprește-te
Broasca vorbitoare, nu prea bună.
Am nevoie de o altă slugă, ceva mare dar nu prea deștept.
Cineva care nu va fi obraznic.
Ce mai caută aici? Scapă de el.
Capul meu.
Ce faci? la-ți mănușile de pe mine!
Vei regreta asta!
Așteaptă! Așteaptă! Nu te mișca. Asta e!
Mă întreb dacă ar trebui să-i spun lui Doris.
Nu, mai bine îi fac o surpriză.
Liniște, toată lumea. Liniște.
Propun să ciocnim pentru Lewis și eșecul lui.
Fie ca asta să ducă la multe succese în viitor.
Sunteți toți atât de drăguți.
Dacă aș fi avut o familie...
Aș fi vrut ca ei să fie exact ca voi.
Atunci, pentru Lewis!
Pentru Lewis!
Da!
- Haide, Lewis! - Frumos spectacol, prietene!
Dacă ar fi spus Louis Armstrong, "nu pot"?
Crezi că ar mai fi ajuns pe lună?
Dragul meu, Louis Armstrong a fost un cântăreț.
Ce a vrut să spună, dacă ar fi avut familie?
Lewis e orfan.
Orfan?
- Nu! - Băiat mare!
Ridică-te, mămăligă!
Ce plan minunat!
Să mă întorc în timp să fur un dinozaur. Doris va fi atât de mândră de mine.
De ce nu mi-ai spus că ai un dinozaur ca animal de companie?
Pentru că nu avem.
Ce vrei să spui? Uite-I acolo.
Nu, nu! Nu-I poți mânca!
Am nevoie de el în viață.
Mestecă asta!
Lewis!
Pe locuri, ochiți, foc!
Te-am prins!
Te-ai pus cu familia greșită!
Pizza e aici!
Nu!
Dinozaurul stă bine în aluat.
Fugiți!
L- a mâncat pe Carl!
- Ajutor, ajutor! - Dumnezeule!
Nu.
Vine!
Fugi!
Acum, adu-I pe băiat!
Ce se întâmplă?
De ce nu îI prinzi?
Am un cap mare...
...și mânuțe mici.
Nu sunt sigur...
...că planul ăsta a fost așa de bine gândit.
Stăpâne?
Stupid, stupid, stupid!
Bărbatul cu pălăria de melon!
Pe el îI poți mânca.
- Lewis, fugi! - Wilbur!
Nu!
Micuța Doris doarme cu peștii acum.
- Bine prins. - Bine jucat!
Ghici cine a făcut așa echipă bună?
Da, cred că noi.
- Sunteți bine, copii? - Suntem bine, mamă.
Nu ne-ai văzut când I- am doborât pe dinozaur?
A fost super, mamă!
Adică, am vrut să spun... Îmi pare rău...
Nu e nicio problemă, Lewis.
Mă bucur că sunteți bine.
- Capul tău. - Ce?
E doar o vânătaie, Lewis.
V- ați sacrificat pentru mine.
- Normal. - Ești un copil special.
Unic.
Ar trebui să-I iei de aici înainte de a se întâmplă ceva cu adevărat rău.
Robot prostuț. Am totul sub control.
A fost o zi grea și lungă
plină de agitație și de lupte cu dinozaurii,
așa că toată lumea să se bage la culcare pentru ca eu și Lewis să putem pleca.
Trebuie să plecați acum? Adică, se face târziu.
Poate că Lewis ar trebui să petreacă noaptea aici.
Mamă, altădată, bine?
Ei bine, oricând vrei să vii, vino.
- Mamă. - Adevărul e că ne place să te avem la noi.
- Chiar trebuie să plecăm. - Nu.
Nu, nu trebuie. Trebuie să rămâi..
Ce familie ar fi mai bună pentru tine dacă nu a noastră?
Ce spui, Lewis?
Vrei să devii un Robinson?
Vreți să mă adoptați?
- Da! - Da!
E adevărat, sunt din trecut.
Acum știți marele secret.
Wilbur, ce ai făcut? Cum ai putut să-I aduci pe el aici?
Asta e o întrebare excelentă.
Nu vă supărați pe Wilbur.
El a fost doar un bun prieten.
Lewis, îmi pare rău, dar trebuie să pleci.
Ce? Tocmai ați spus...
Știu ce am spus.
Sunt din trecut. Și ce?
Lewis. Lewis, uită-te la mine. Ești...
Ești un copil minunat
și nu am face niciodată nimic care să te rănească,
dar îmi pare rău. Trebuie să te întorci în timpul tău.
Da, în legătură cu asta, una din mașinile timpului s-a stricat
și cealaltă a fost furată de tipul cu melonul,
ceea ce explică dinozaurul.
ÎI chem pe tatăI tău.
Așteaptă. Dacă trebuie să plec,
pot măcar să mă întorc și să-mi găsesc mama?
Wilbur a promis.
Ce ai promis?
Nu urma să o fac. Jur!
- M-ai mințit? - Nu!
Dă.
Lewis! Lewis, așteaptă!
Nu pot să cred că am fost atât de idiot să cred că tu ești prietenul meu!
Dar sunt prietenul tău!
Ești pedepsit până vei muri.
Da, Doris, este păcat.
Tot ceea ce vrea este să se întoarcă în timp pentru a-și cunoaște mama,
dar ei nu-I lasă. Noi I-am lăsa, totuși.
Păcat că nu avem mașina timpului.
Stai. O avem.
Tipul cu pălăria de melon?
- Bună, Lewis. - Ce vrei?
Să-ți împlinesc visul.
Tot ce trebuie să faci e să reasamblezi aparatul
și te vom duce înapoi la mămica ta.
Lewis!
Haide să vorbim despre asta, Lewis. Hai!
Știu că ești pe aici pe undeva.
Lewis!
Nu-mi pot imagina de ce ești așa interesat de gunoiul ăsta.
Eu știu de ce... tu trebuia să afli.
Arată-mi cum merge chestia asta.
Nu merge. Nu a mers niciodată.
Să presupunem că a mers
și că ar fi prezentată
unei comisii de directori dintr-o companie de invenții,
unde am găsi butonul de "start"?
Ipotetic vorbind, desigur.
În primul rând învârți butonul ăsta de două ori,
apoi apeși pe butonul roșu
și asta este. E destul de ușor.
Ce mod prostesc de a o porni!
Du-mă să-mi văd mama acum.
Dă, bineînțeles.
Doris?
Aveam o înțelegere!
Aveam degetele încrucișate! Nu se pune.
De ce îmi faci asta? Eu nu ți-am făcut niciodată nimic.
Încă nu ți-ai dat seama?
Ce să-mi dau seama?
Să vedem dacă te ajută asta.
Părintele viitorului, un inventator extraordinar,
"Mergeți înainte"?
Nu sunt eu. Este tatăI lui Wilbur.
Vrei să spui
că eu sunt tatăI lui Wilbur?
Dă-i băiatului un premiu.
Tu ai devenit fondatorul acestui timp,
așa că eu plănuiesc să-ți distrug destinul.
- Fain frumos. - Păi...
Deci dacă eu sunt tatăI lui Wilbur...
Continuă.
Deci dacă eu sunt tatăI lui Wilbur...
Dă, tocmai am stabilit asta.
Dar ce legătură are asta cu tine?
Permite-mi să aduc puțină lumină în acest sens.
Vechea mea cameră!
Cred că vrei să spui vechea noastră cameră.
- Poftim? - Da! Da, eu sunt,
Mike Yagoobian!
Știu. Sunt dezgustător, lumea învață să mă iubească.
De ce ai ajuns așa?
Este o poveste lungă și tristă a unui băiat sărman, ce avea
un vis de a câștiga Liga Juniorilor,
un vis ce a fost ruinat pe ultima sută.
Am pierdut din cauza mea.
Prindeți-I!
Dacă nu aș fi adormit, aș fi prins mingea!
Și am fi câștigat!
Înțelegeți?
Din nu știu ce motiv, nimeni nu a vrut să mă adopte.
Genialul puști Cornelius Robinson absolvă facultatea la 14 ani.
Premium Nobel de anul aceste merge la tânărul Cornelius Robinson.
Hei, Goob, ce faci?
Hei, Goob, vrei să vii pe la mine astăzi?
Toți mă urau.
În cele din urmă au închis/i> orfelinatul și toată lumea a plecat,
mai puțin eu.
Cornelius Robinson reconstruiește Inventco.
- Robinson ajunge la... - Este un nume nou,
- Robinson Industries. - Cornelius Robinson!
- Cornelius Robinson este... - lată un lucru uimitor...
Atunci am realizat că nu era vina mea.
A fost vina ta.
Dacă nu m-ai fi ținut treaz toată noaptea lucrând la proiectul tău idiot,
atunci nu aș fi ratat mingea,
așa că am realizat un plan ingenios/i> pentru a mă răzbuna.
Robinson, ești nașpa!
Chiar când eram pe punctul de a distruge Robinson Industries,
am întâInit-o pe ea.
Ne-am retras în bârlogul nostru ticăloșit
unde Doris a spus o poveste despre dezamăgiri și necazuri.
Se pare că tu ai inventat-o pentru a fi o Pălărie Ajutătoare,
o sclavă a omenirii,
dar Doris știa că e în stare de mult mai multe.
Totuși, tu nu ai văzut adevăratul ei potențial.
- Gata. - Așa că ai închis-o
sau așa ai crezut.
Amândoi voiam să încheiem conturile cu tine,
iar în timp ce planul meu de răzbunare era ingenios, cel al lui Doris era...
L- am urmat pe cel al lui Doris,
dar am făcut o contribuție importantă.
Împreună eram echipa perfectă.
Wilbur!
Închide ușa perfect, altfel alarma nu se va porni.
Da, mamă.
Am fost la tine acasă, m- am furișat în garaj
și am furat mașina timpului,
Toate astea datorită copilului care a uitat să încuie ușa garajului.
lar acum, tot ce a rămas de făcut e să mă-ntorc la Inventco,
unde voi trece invențiile tale drept ale mele.
Dar nu ai idee ce ar putea face asta pentru viitorul lui!
Nu-mi pasă. Vreau doar să îți distrug viața.
Goob, nu aveam idee.
Taci! Și nu-mi spune Goob!
Câți răufăcători cunoști care pot găsi un nume ca Goob?
Îmi pare rău că viața ta a ieșit așa de prost
dar nu mă învinui pe mine. Tu ești cel care ți-ai distrus viața.
Te-ai concentrat pe lucrurile rele când tot ce aveai de făcut era
să lași trecutul în spate și să-ți continui viața.
Să vedem.
Să-mi asum responsabilitatea pentru viața mea sau să dau vina pe tine.
"Să dau vina pe tine" câștigă detașat!
Asta va fi cea mai frumoasă zi din viața mea!
Doris, fii drăguță și deschide trapa, te rog.
Nu!
Îmi pare rău că îți distrug planul diabolic și fug, dar pa-pa!
Dar...
Pariez că ești fericit că mă vezi.
Asta este pentru că nu ai închis ușa garajului.
Știi despre asta?
Știu totul.
Trebuie să recunoști,
asta va fi o poveste pe cinste pe care o vom spune mai târziu.
Uitați-vă. Suntem aproape acasă.
Nu!
Uitați-vă bine în jur, băieți,
deoarece viitor vostru este pe cale de a se schimba.
Lewis, trebuie să repari mașina timpului
Nu. Nu pot.
Nici tatăI tău? Ai putea să-I suni.
- Tu ești tatăI meu. - Da, dar în viitor.
Nu va exista niciun viitor dacă nu repari mașina timpului.
Uite, am dat-o în bară.
Am lăsat garajul deschis și am încercat din răsputeri să îndrept lucrurile,
dar acum totul depinde de tine.
Poți să o faci, tată.
- Lewis? Lewis! - Wilbur? Wilbur!
Wilbur.
Doamnă Robinson? Unchiule Art? Lefty?
Pregătiți-vă să fiți surprinși.
ÎI numesc Scannerul de Memorie.
Yagoobian, ai alte idei pe care ai vrea să le împărtășești cu noi?
Da. Le numesc Pălăriile Ajutătoare.
Sunte peste tot!
Doris, ce se întâmplă? Nu înțeleg.
Am vrut doar să îi distrug viitorul.
Nu!
Nu. Nu, nu este posibil! Nu!
Lewis, s-a întâmplat deja.
Oare de ce am inventat pălăria aia idioată?
Uită-te în jur, Doris, deoarece viitorul tău este pe cale de a se schimba.
Goob, oprește-te!
Nu știi ce faci!
Ba da, știu. Îți distrug viitorul.
Te folosește, Goob,
iar atunci când va obține ceea ce dorește, va scăpa de tine.
Ce? Ce?
Nu te voi inventa niciodată.
Hai, Goob. Vreau să îți arăt ceva.
Doris?
Credeam că era prietena mea.
Ai reușit, Lewis. Ai reușit!
ÎI țin eu până când aduci tu ajutoare.
Lasă-I.
Ce faci? El e personajul negativ.
Nu, nu este. E colegul meu de cameră.
- Poftim? - E vechiul meu coleg de cameră
și cred cu adevărat că ar trebui să îI adoptați.
- Ești nebun? - Dă-mi un singur motiv pentru care nu.
Îți dau trei motive.
Ne-a furat mașina timpului, a încercat să ne distrugă viitorul
și miroase de parcă nu ar fi făcut duș de 30 de ani!
Trebuie să-ți amintesc, eu sunt tatăI tău și trebuie să faci ceea ce spun.
Bine, domnule Yagoobian, vrei să fii...
- Unde s-a dus? - Goob?
Goob!
Goob.
Ești bine? Ți-ai rupt ceva?
- Nu, sunt... - Ai temperatură?
- Te doare mintea? - Scorbut?
- Tenie? - Celulită?
Nu. Nu, nu, sunt bine.
De fapt mă simt mai bine ca oricând.
Franny, au dispărut. E îngrozitor!
A venit acasă mai devreme.
Franny, unde ești? Mașinile timpului au dispărut!
Dat în gât de bătrână.
Dur.
E mai bine decât a lucra într-un birou toată ziua.
Dă, serios.
Hei! Vrei să vezi de ce sunt eu cel mai mândru?
Da.
Nu, nu, nu. Aceea.
A fost prima noastră invenție.
De la ea a început totul.
Dacă mă întorc acum, acesta va fi viitorul meu.
Asta depinde de tine.
Nimic nu este prestabilit.
Trebuie să faci alegerile corecte și să îți continui viața.
Din moment ce va merge de data asta înseamnă că...
Nu vom ajunge până la urmă să vedem cum arată mama?
Am întâInit-o vreodată?
Cred că va trebui să te duci înapoi
la acel târg de știință și să îți dai seama singur.
Simțeam că asta vei spune.
Asta pentru că suntem un copil deștept.
- Cu bine! - Pa-pa, Lewis!
- Rămâi cu bine, viitor cumnat. - Rămâi cu bine! Ne vedem altă dată, Lewis!
Nu uita piureul!
- Să ai o călătorie sigură, micule Lewis. - O să am.
Hei, în timp ce te-am adus aici,
îți dau doar câteva sugestii cu privire la design-ul meu.
Să recunoaștem, membrele astea slabe nu atrag pe nimeni.
Tot ceea ce contează este... hei, nu uita să mă inventezi.
- Glumești? În niciun caz! - Te iubesc.
Sunt atâtea lucruri pe care aș vrea să te întreb.
Scuză-mă. E timpul pentru călătorie, întrebările altă dată.
- Dar... - Stai liniștit.
Du-te la târgul de știință și ne vom vedea în curând.
Bine... bine. O să mă duc.
- La revedere, fiule. - Vă mulțumesc încă odată pentru tot!
- Așteaptă. Lewis, încă ceva. - Da?
Un mic pont pentru viitor. Întotdeauna am dreptate.
Chiar și atunci când greșesc, eu am dreptate.
Are dreptate. În locul tău acceptam ideea.
Și am acceptat-o.
Atunci ai perfectă dreptate.
Vin.
Nu e ca și când nu i- ai mai vedea niciodată.
Sunt familia ta.
Stai puțin.
Trebuie să mă duci la târgul de știință.
Știu.
Cred că ai tastat numerele greșite.
Am convenit că dacă repari mașina timpului,
te voi duce să îți vezi mama.
Ce?
Înțelegerea e înțelegere.
Nu înțeleg. De ce ai lăsat-o să plece?
Pentru că aveam deja o familie.
Nu am crezut niciodată că tatăI meu îmi va fi cel mai bun prieten.
Nu mă face să vin și să te scot iar din încurcătură.
Nu te fac.
Ține minte, am mașina timpului.
Dacă mai greșești o dată, o să vin mereu
până când nu vei mai greși.
- Ai înțeles? - Da.
Să nu uiți.
Nu cred că este posibil.
E timpul să pleci.
Ne vedem altă dată, Wilbur.
Așteaptă!
Goob! Goob, trezește-te!
Ce e?
Asta e!
Domnule Willerstein știu ce a mers prost.
Pot să am încă o șansă? Vă rog!
Mașina mea nu a ajuns încă așa că dă-i drumu'...
Am nevoie de un voluntar.
Dați-mi o dată pe care să o introduc.
Să vedem.
Este primul meu târg științific, apoi am primit primul microscop,
atunci când am văzut Canalul Mânecii, prima mea medalie de aur.
Știu.
Perfect!
- Arăți superb. - E un tip norocos.
Merge!
- Merge! - Merge.
Arăți superb, Lucille.
Bud?
Uită-te la asta!
Dragă! Dragă, ai ajuns la timp.
- Lucille! - Ai reușit, Lewis! Ai reușit!
Invenția asta este genială!
Puștiule, ești senzația târgului.
Ai reușit să faci un spectacol pe cinste.
Ești cu adevărat un puști special,
dar nu semeni cu un Lewis. Semeni mai mult cu...
Cornelius. Mi se spune des lucrul ăsta.
Scuză-mă, domnule.
Nu-i nimic.
Frankie, ce ți-am spus eu despre fugit?
- Frankie? - Micul meu star.
Mă cheamă Franny și predau muzică broaștelor.
Serios?
Știai că broaștele au o abilitate muzicală mai mare ca oamenii?
Dar nimeni nu mă crede.
Toți cred că sunt nebună.
Și tu crezi că sunt nebună.
Ba nu, cred că ai dreptate.
Aici este.
Puștiule, vrem să facem un articol despre tine în ziarul local.
Te așteaptă un viitor glorios.
Da.
Pe aici, totuși, nu ne uităm înapoi prea mult timp.
Mergem înainte, deschidem noi portițe și facem lucruri noi,
pentru că suntem curioși...
iar curiozitatea ne duce pe noi cărări.
Mergi înainte. Walt Disney.